Mihals Kleofass Ogiņskis
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4f/Micha%C5%82_Kleafas_Aginski._%D0%9C%D1%96%D1%85%D0%B0%D0%BB_%D0%9A%D0%BB%D0%B5%D0%B0%D1%84%D0%B0%D1%81_%D0%90%D0%B3%D1%96%D0%BD%D1%81%D0%BA%D1%96_%281850%29.jpg/220px-Micha%C5%82_Kleafas_Aginski._%D0%9C%D1%96%D1%85%D0%B0%D0%BB_%D0%9A%D0%BB%D0%B5%D0%B0%D1%84%D0%B0%D1%81_%D0%90%D0%B3%D1%96%D0%BD%D1%81%D0%BA%D1%96_%281850%29.jpg)
Mihals Kleofass Oginskis jeb Ogiņskis (poļu: Michał Kleofas Ogiński, baltkrievu: Міхал Клеафас Агінскі, lietuviešu: Mykolas Kleopas Oginskis; 1765—1833) bija ruteņu izcelsmes Polijas-Lietuvas kopvalsts komponists, rakstnieks un diplomāts. Pēc Polijas-Lietuvas dalīšanas viņš bija senators Krievijas Impērijā.
Viņu uzskata par pazīstamās polonēzes "Ardievas Tēvzemei" (Les adieux à la Patrie, Pożegnanie Ojczyzny, 1794) autoru.
Dzīvesgājums
[labot šo sadaļu | labot pirmkodu]Dzimis 1765. gadā Guzovā Lietuvas Lielhercogistes valstsvīra un diplomāta Andžeja Ogiņska (Andrzej Ignacy Ogiński, 1740—1787) un viņa sievas Paulas Annas, dzimušas Šembekas (Paula Anna Szembek, 1737—1798), poļu valodas ģimenē.
Bērnībā kopā ar vecāku ģimeni dzīvoja dažādās Eiropas pilsētās, apguva franču, vācu un latīņu valodas un ieguva labu muzikālo izglītību.
1786. gadā viņš pirmo reizi kļuva par Polijas-Lietuvas Sejma deputātu, 1789. gadā apprecējās ar Izabelu Lasocku un kļuva par Lietuvas Lielkņazistes Zobena turētāju, 1790. gadā par Polijas-Lietuvas kopvalsts sūtni Holandē. 1791. gadā atgriezās Lietuvā, otrās Polijas—Lietuvas kopvalsts dalīšanas laikā 1793. gadā bija Hrodnas Sejma deputāts, piedalījās sarunās ar Krievijas impērijas sūtni Jakobu fon Zīversu. 1794. gadā bija Koscjuško sacelšanās dalībnieks, finansējis un komandējis 480 vīru lielu karaspēka vienību.[1]
Pēc sakāves devās trimdā uz Franciju, dzīvoja arī Konstantinopolē. Napoleona karu laikā 1802. gadā viņš apprecējās ar itāļu dziedātāju Mariju de Neri, atgriezās Lietuvā un apmetās Zaļesjes muižā pie Smarhoņas. 1810. gadā viņu iecēla par Krievijas Impērijas senatoru Pēterburgā. 1811. gada maijā Ogiņskis iepazīstina ķeizaru Aleksandru I ar Polijas neatkarības atjaunošanas projektu, kuru ķeizars neatbalstīja. 1812. gadā viņš mantoja Rietavas muižu Žemaitijā. No 1817. gada dzīvoja Viļņā, no 1823. gada Florencē, kur mira 1833. gada 15. oktobrī.[2]
Piemiņa
[labot šo sadaļu | labot pirmkodu]Agrākajā Rietavas muižas ēkā ir iekārtots Ogiņsku muzejs (Rietavo Oginskių kultūros istorijos muziejus).
Atsauces
[labot šo sadaļu | labot pirmkodu]- ↑ Arkadiusz Janicki. Wyprawa Michała Kleofasa Ogińskiego do wschodniej Kurlandii i na Dyneburg w 1794 roku (Mihala Kleofasa Ogiņska ekspedīcija uz Austrumkurzemi un Daugavpili 1794. gadā). Wydawnictwo Uniwersytetu Gdańskiego, 2024.
- ↑ timenote.info
Ārējās saites
[labot šo sadaļu | labot pirmkodu]Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Mihals Kleofass Ogiņskis.
- Visuotinė lietuvių enciklopedija raksts (lietuviski)
|